O D J E C I Povratak
Probližava se vozilo.
Eho jedan. Vidiš li ga?
Da, gospodine. Vidim ga.
Gospodine, ne spušta se.
Kurvin sin.
Ispali hitac upozorenja.
Eho jedan, probudi se.
Dođavola, probudi se. Ispali hitac upozorenja.
Ućuti! Ućuti! Ne čujem ga šta priča.
Prestani sa zajebancijom. Opali ga u hladnjak.
Gađaj mu gume!
Jebi ga!
Paljba!
Prekini paljbu!
Dođavola, prekinite vatru!
To je dete.
Gospodine, imam je na nišanu.
Sačekaj. - Gospodine, možda ima bombu!
Sačekaj!
Trči!
Egry!
CL2, napolje!
Kablinski!
Još je živa.
Imam je, gospodine.
Kreni, kreni!
Čisto!
Zaveži!
Gospodine, samo kaže da...
Zabole me šta kaže!
Zašto je izostao hitac upozorenja?
Gospodine, bio sam unutra. Kriv je radio.
Čuli smo tek svaku desetu reč. - Ovo je prokleta porodica!
Tvoja greška! Tvoja greška! Nisam ja odgovoran.
Kablinski, kako joj je?
Stanje joj je stabilno.
Dobro urađeno.
Raketa! Raketa!
Tamo, tamo gore!
Gde? - Jedan tamo gore!
Ahh!
Pokret, pokret!
Kapetane.
Kogane. Miruj. Dovešću bolničarku.
Kablinski?
Kablinski nije preživeo.
Koliko dugo sam bio u komi?
Oko dve nedelje.
Sranje.
Dobro došao nazad.
Drži se.
Gospodine...
Ja...
Nisam trebao otvarati vatru.
Bilo je dece unutra.
Vozač je ignorisao upozorenja.
Hice, i sve.
Uostalom, to je bio hadžis.
Njihov tenk, njihovo ubistvo.
Moja zapovest.
Ja sam ih uvežbavao.
Prestani kriviti samog sebe.
Verovao si da su neprijatelji.
Naša pravila su prilično jasna u vezi toga.
Opusti se.
Dovešću doktora.
Dobro si?
Šta nije u redu?
Samo sam zadremao.
Lepo je biti kod kuće.
O bože, koliko puta sam im rekla da to zamene!
Maks? Maks, kući smo.
Maks!
Moli?
Iznenađenje! Iznenađenje!
Pogledaj se!
Do đavola.
O draga! - Zdravo, tata.
Znao sam da postoji razlog što nije bio na aerodromu.
Ovo tražiš? - Maks.
Mnogo si mi nedostajao. - I ti meni.
Hej, gospodine Kogane.
Zdravo, Sami. Kako si?
Dobro. - Drago mi je.
Da.
Žao mi je zbog tvog tate.
Tek što sam čuo. - Da. Hvala. Hvala vam.
Luk! - Dobrošli nazad, g. K.
Koliko dižeš na benču ovih dana?
Oko 115kg?
Još uvek piješ ovo sranje?
Hej, ne mogu verovati da si pustila unutra ovaj šljam.
Šljam!
Ništa se nije promenilo!
Dobrodošao nazad.
Drago mi je što te vidim. - I meni.
Da li si video moju mamu?
Ne.
Mada je Džeki odozgo,
ona je rekla kako ga je čula da spominje još otpuštanja.
Neće dobiti otkaz.
On je u Nacionalnoj Gardi. Zar nema neki zakon?
Pa, izvini, dušo, ali to ne ide tako
sa restrukturiranjem, znaš.
Ovi se takmiče da nas
zamene sa Pakistancima
koji će raditi, recimo, za 50 centi na sat,
a pola od toga pokloniti Al-Kaidi.
Da li me on nazvao "dušo"?
Da li je to vreme za spavanje, momci?
Izvini, u redu?
Uostalom...
da li ste čuli vic o teroristi
koji otima avion pun Pakistanaca?
Kaže da će pustiti jednog na svakih sat vremena
dok mu se zahtevi ne ispune?
Znam i ja jedan. Jedan irački klinac
dobije bejzbol kapu od američkog vpjnika,
stavi je na glavu, i krene da je pokaže svojoj mami.
"Mama, mama, vidi! Ja sam Amerikanac."
Ona ga udari po glavi i kaže mu:
"Idi i pokaži to tati."
Da, ta ti je dobra.
Da. - Makse, nemoj.
Tako on ode svom tati i kaže:
"Tata, tata, vidi! Ja sam Amerikanac!"
A otac ga raspali po ustima
baš jako i kaže mu:
"Pa kako ti se dopada sad da budeš Amerikanac?"
A mali ga pogleda sa suzama u očima i kaže:
"Amerikanac sam tek deset minuta,
i već vas mrzim, prokleti turbanoglavi!"
Makse! To nije lepo. Ne.
Prokleto dobar vic.
Gde si pokupio taj govor?
Tata, ti si poslao tu šalu Mailom.
Da li se smejem?
Ma hajde!
Ma hajde, Tedi, ti kao da nisi nikad
ispričao šalu o crnču... Afro-Amerikancu
u svom životu, je li?
Ne mešaj se u ovo!
Opa, Tede. - U redu.
Sačekajte. Dosta je bilo.
Tedijeva prva noć, već je kasno,
pa da završimo za večeras.
Opameti se.
Ukapirao sam i malopre.
Šta si mi rekao?
Makse, zašto ne otpratiš Sami kući?
Daj mi to.
U redu! Laku noć, deco.
Hvala. - Da.
Dobrodošao, partneru.
Marej. - Hvala, Mol.
Treba ti prevoz?
Ne.
Hajde.
Otkad pušiš?
Ja...
Moje su.
Sami, dobro si dete,
ali loš lažov.
Ostavi je na miru. Moje su.
Daj mi ih.
Neču... - Nećeš šta?
Makse, otprati Sami.
Hajde.
Hajdemo u krevet. - Da li si znala za to?
Uhvatila sam ga jednom. Rekao je da će prestati.
To je bilo baš uspešno.
Znaš šta, Tede? Stvarno mi je drago što si kući
pa nas sve možeš dovesti u red.
Možda bih mogla prestati s radom u dve smene
i da postanem bolja majka i domaćica
kako mi je Bog i namenio.
Laku noć.
Ted?
Da li si dobro?
Šta se desilo?
Pomislio sam... da sam video nešto.
Znam. Znam.
Ne mogu ništa tu uraditi. Ne mogu.
Šta ti možeš? Šta mogu ja?
Ne znam. - Dobro jutro.
Sve u redu?
U redu je.
Gospodine Kogane. Izvinite.
Mogu li, hm, nekako pomoći?
Tata! - O ne. To samo moja mama...
To što ste se vi vratili a moj otac...
nije joj baš najbolje.
Žao mi je. Mogao bih svratiti...
Oh, da li biste? - Mislim da to nije dobra...
To bi bilo odlično. - Naravno.
Mnogo vam hvala. Nedostaje joj razgovor
s nekim ko...
Ko kapira.
Da, baš tako.
Hajde, moramo žuriti. - Hvala vam.
Sretno u školi.
Da.
Dobro.
April?
Ima li koga?
Bolje je bez zvuka.
Manje smrdi.
Izvini.
Tedi, Ted, Ted.
Tvoj tajming je nepogrešiv.
Bolje se pokrij.
Hmm.
Mislim da bih trebala.
Sami mi je rekla da si, uh,
dosta uznemiren.
Hteo sam da svratim i da se uverim da si dobro.
Verujem da moj povratak... Verovatno je uzburkao...
Nemoj. Nemoj kriviti sebe.
Dođavola, nekako mi je drago što si ovde.
Crpim snagu iz tebe.
Zar nije to smešno?
To je dobro.
A snaga mi je sad potrebna.
Razumeo.
Ne, nemoj!
Ne mrdaj.
Tedi? - Izvini, ja...
Šta radiš?
Pozvonio sam. Vrata su bila otvorena.
Da li si dobro?
Da. Da. Sami me zamolila da navratim.
Da vidim kako ti je.
Um...
Sanjao sam...
Da si se povredila.
Bilo je, hm...
veoma živopisno.
Evo me sa...
Tako sam
usamljena.
I besna.
To je...
toliko nepravedno, znaš?
Tako jebeno nepravedno.
Zašto on?
Zašto ja?
Poznavao sam neke momke iz treće čete.
Ista stvar.
Zaseda.
Odsekli su mu glavu!
Odsekli su mu jebenu glavu!
Izvini. Nisam znao.
Vidi.
Uzbuđena si.
Boli te.
Pomoći ću ti.
Ali...
moraš mi dati oružje.
Ne mogu... Ne mogu...
ga imati u kući.
Šta?
Ništa.
U redu je.
Da, u redu.
Duh?
Znam kako to zvzuči.
Dobro, ko je on?
Momak iz tvoje jedinice?
Ne, mislim da je iz kombija.
Kombija?
Kontrolni punkt.
Da.
Nisam uspeo dobro da vidim tela
pre udara rakete.
Izgleda kao jedan od njih.
Izgoreo sav.
Nisam psihić, dušo.
Mada je prirodno da imaš osećaj kajanja...
ili ako se osećaš odgovornim... - Deluje tako stvarno.
Ne radi se o flešbeku. On je prosto tamo.
Možda bi trebao da popričaš s nekim o tome.
U redu?
Mislim, to je samo ideja.
Kada budeš spreman.
Hej, lepotice.
Ahhh!
Šta... o, bože.
Košmar?
Dragi, sav goriš.
Boli me glava.
Žedan sam.
Stavi toplomer. Imaš groznicu.
Gospodine, da li znate
koliko post-traumatskih zahteva obrađujemo...
Ali tu sam već dva sata, u redu?
Želim direktan odgovor.
Pa, sve što vam mogu reči, biće potrebno najmanje tri meseca.
Tri meseca? - Da.
Šta dođavola da radim tri meseca?
Uvek se možete obratiti privatnoj praksi.
Jedva izdržavam i moju prokletu porodicu.
Vojniče. Štedi dah.
Ta aždaja nije vredna toga.
Sledeči!
Isto sranje kao i Vijetnam.
Kada su se momci vratili sa post-traumatskim stresom.
Da.
Poseti Džejka Vickija.
Ko je on, neki privatni psihić?
Mm...
U neku ruku.
Džejk Vicki.
Pomoći će ti.
Da, hvala.
Bolje to zapiši, jer kao da ti nisu sve na broju.
Dobro. Dobro.
Hmm.
Čuvaj se, Tede.
Pomozi mi.
Pomozi mi... Pomozi mi... Pomozi mi...
Žao mi je.
Nikad te ne bih povredio.
Karmelita?
Šta dođavola radiš to sa mojom ćerkom?
Dalje od nje. Rekla sa, ti da ne jurcaš naokolo.
Ti si bolestan, bolestan čovek.
I šta si radio?
Da li te je dodirivao?
Samo takni moju čerkicu, tvoje dupe će u zatvor!
Oprostite. Mislio sam da je neko drugi.
Policija! Policija!
Žao mi je.
U pomoć! U pomoć!
Pomozite! Policija!
Halo?
Uhh!
Pomozite! Pomozite dođavola!
Aah!
Izvinite, ja sam ih pozvao.
Izvinite.
Da li biste pritisli 3?
Tako pokušavaš da ostaviš pušenje?
Odgore sam mogao namirisati.
Izvinite, gospodine K.
Moram da idem. - Da.
Bolje reci mami da ne moram ja.
Da, hoću.
Nisam znao da si kući.
Makar si iskren.
Džepovi.
Tata?
Koliko ovih imaš?
Istu tu. Izvadio sam je iz smeća.
Kupio sam je onoga dana kad si mi poslao sliku
na kojoj si u Bredliju.
To je sentimentalno,
ali ne i razlog da propušiš.
Znam da je teško ostaviti.
Lakše ćeš to uraditi sada no kasnije.
Da, kako ti kažeš.
Izvini? - Žao mi je.
Skini ih kad pričaš sa mnom.
Boli me glava...
Skini ih!
Isuse Hriste. Šta ti se desilo?
Ništa.
Šta je bilo? - Ništa.
Luk i ja smo sredili stvar.
Ne pitam te to.
Taj mali je bio seronja.
Budala.
I mi smo se pobrinuli za to.
Da. Barem ne treba šiti.
Šta je dođavola s tobom?
Otkada rešavaš probleme pesnicama?
Kakva mudrost iz tvojih usta.
Šta misliš s kim to pričaš?
Hoćeš da znaš šta se desilo?
Pogledaj.
Isuse.
Đubre je zalepilo to za moj ormarič.
Ovo je nedeljama staro, pa je samo čekao
da se ti vratiš kući.
Žao mi je.
Trebao sam popričati s tobom.
Nije bilo potrebno da ovako saznaš.
Već sam znao za to.
Vidi...
Znam da te je to razbesnelo.
Ništa neće rešiti ako prebiješ nekoga.
Šta to pričaš... da ignorišem?
Da.
Ne mogu.
Ne bi mogao ni ti.
Trebao si pokušati, Makse.
Ne. Sranje. Poznajem te.
Nisi otišao tamo da bi zadobio nečiju naklonost.
Otišao si tamo da ih razbiješ
kako bi znali da ne mogu
samo doći ovde i ... dići nas u vazduh!
Maks.
Bila je ovo teška godina za nas obojicu.
Ostavimo to za nama i krenimo dalje.
Stavi leda na to.
Bolje zapiši to jer nisi sav svoj.
- Hej! - O sra...
Isuse Hriste! - Šta radiš?
Izvini.
Bio si u biblioteci. - Da.
Tesa je donela ovo iz bolnice.
Rekla je da popiješ jednu pre spavanja
i spavaćeš kao...
...beba. Spavaćeš kao beba.
Ništa to neće promeniti.
U redu.
Znaš, ja ne... ja...
Ne želim da zvučim, hm, bezosećajno,
ali kad planiraš da se vratiš na posao?
Posao.
Računala sam na tvoju platu
sad kad si se vratio, i...
ponestaje nam novca.
Nešto mi se dešava.
Znam to, i ja...
To nije...
Vidim stvari.
A neke od njih su stvarne.
Stvarne su.
I mislim da moramo biti veoma, veoma oprezni.
Dušo, treba ti pomoć.
Znaš, profesionalna pomoć. A ne samo polu...
Dođavola!
Moraš da mi veruješ.
Moram nazad na posao.
Računi se moraju platiti.
Hej, brate. Izgubio si se? - Šta ima?
Hej, brate, šta gledaš?
Šta? Šta? Šta?
Uradi nešto.
Zatvoreni smo.
Da li si ti Džejk Vicki?
Imaš te oči.
Izvini?
Te oči.
Sa zracima, zar ne?
Samo tražim čoveka za koga su rekli da ću ga naći ovde.
Poslednja vrata desno.
Hvala.
Plati.
Recimo 20.
Vidi, hm, evo 40.
Zašto ne...
pripaziš na moja kola?
Klub mladih preduzetnika na uglu?
Ne brini.
Ti momci dobro znaju da ne diraju naše goste.
Hvala.
Ne!
Ne pucaj!
Misliš da te ne mogu videti?
Uhvatio sam te.
Vidim da si sreo Alis.
Ima šesto čulo.
Kada jednom uđe unutra,
može te primorati da vidiš štagod ona želi da vidiš.
Rekao sam vrata desno.
Uđi, Tedi.
Zatvori vrata!
Pre no što pustiš napolje sve bubašvabe.
Da pogodim...
možeš da vidiš mrtvace.
Da.
Sedi. Sedi. Činiš me nervoznim.
Šta želi?
Ne znam.
Ne znaš? Šta je, još ti nije reklo?
Ne priča.
Vidiš, tu grešiš, Tede.
Svi oni govore. Samo ti ne slušaš.
Neki pričaju kao ti i ja.
A neki, koji su najviše patili,
govore istim nasiljem koje ih je i ubilo.
Šta?
Izvini.
Nemam puno posetilaca.
Da li si... - Ne.
Živ sam koliko i vi, gospodine Kogane.
Samo sam se malo zaneo.
Sveže ceđeno.
Veruj mi.
Potrebna ti je tečnost.
Hvala.
Kada sam bio dete, pričali su sa mnom, znaš?
Ali kako sam postajao stariji, bilo im je sve teže da se probiju.
Postali su besniji.
Zli kao pakao. Izluđuju me.
I jednog dana sam to nekako izgubio i...
Tssst!
Nepotrebno je reći: pubertet mi je bio grozan.
Ne, vidi, to je to! To je to!
Skroz si pogrešio u vezi ovog. Mogu jebeno namirisati na tebi.
O čemu pričaš?
O strahu, čoveče.
Strah je napravio kratak spoj u tvojoj glavi.
Sprečava te da misliš, da osluškuješ.
Naterao te u beg.
Ali se moraš s tim suočiti.
Da ga dočekaš.
Dočekam? - Da.
Jer što duže čekaš, to će ljući postati.
A bes mu je pogonsko gorivo.
Daje mu snagu da utiče na stvari, poput fizičkih stvari.
Onda... onda te može stvarno povrediti.
Pa razmisli. Šta želi?
Želi me mrtvog.
Ubio sam ga.
Dao sam naređenje da se ubije njegova porodica.
Dobro. To je dobro. Ali ima još nešto,
nešto... nešto što on želi da ti uradiš
da to ispraviš možda. Šta je to, Tede?
Ne znam. - Razmisli.
Usredsredi se.
Sada si prijemnik.
Ništa, apsolutno ništa nije više slučajno.
Ne za tebe.
Ispitaj svaki delić svog života.
Svaki detalj. Saznaćeš šta želi i uradi to.
Brzo.
To neće stati s tobom.
Uništiće sve i svakog oko tebe.
Isprazni džep.
Šta?
Želi tvoju porodicu.
Halo?
O bože.
Moram da idem.
Saznaj šta želi!
Prihvati ga!
Izvinite. Maks Kogan. On mi je sin.
Izvinite.
Broj 406, dole niz hodnik.
Mrtva je. Sami... ona je mrtva.
Sami je mrtva!
Maks?
Nemoj... nemoj mi povrediti sina, molim te.
Ted?
Živ je?
U komi je.
I ne znaju kad će se probuditi
ili... da li će uopšte.
Šta se desilo?
Luk je vozio, a Maks i Sami
su bili na zadnjem sedištu...
Da li je Luk... - Da.
Uopšte i ne znaju šta se dogodilo.
Nisu bili pijani, a nikog nije bilo na putu.
Mislim... kola... su se prosto...
... zabila u banderu.
Samo tako?
Sama od sebe?
Pa... treba da mu pričaš
jer je lekar rekao
da bi mogao da nas čuje.
Bilo bi dobro za njega da zna da si ovde.
Drago mi je što si se vratio kući.
U redu.
Moram da vidim April.
Neću dugo.
Maks?
Makse, tvoj tata.
Pobrinuću se za to.
Ništa više nije slučajno.
Ne za tebe.
Ispitaj svaki delić svog života.
Svaki detalj.
Doneo sam ti... - Odmah se vraćam.
Gde si krenuo?
3. jul.
O bože!
On uopšte nije Iračanin.
On je samo neko dete sa koledža negde na severu.
Izgoreo, jebene životinje.
Pa... kakve to ima veze s tobom, Tede?
Ne znam.
To želim saznati. Razmišljam da ako bih otišao tamo, možda...
Šta?
Da, uzeću kola na neko vreme.
Ne, ne, ne.
Ne, Tede. Pronašli su ga južno od jebenog Rokforda,
a to je na dva sata vožnje.
Vidi.
Isuse Hriste, to si sam sebi uradio?
Da. Ne, on...
Umro je u vatri.
Govore istim nasiljem koje ih je ubilo...
O čemu pričaš?
To je poruka. - Kakva poruka?
Bio je pretučen i izgoreo.
Sve što se i meni dešava.
Sve se uklapa. Moram to razjasniti. - O, bože.
Vidiš... - Bolestan si.
Ja sam to uradio Maksu. - Prestani.
Neće nas pustiti na miru... - Molim te, samo... nikad!
Da li razumeš? Moram to ispraviti.
Ako ne uradim to, Maks se neće izvući.
Tede, molim te.
U redu.
Sami?
Maks?
Ovo je za naše očeve, đubre jedno!
Ne!
Kako mu je?
Gde su sve mašine?
Probudio se.
Kada?
U petak.
Petak? Danas je... - Nedelja, Tede.
Nije te bilo tri dana.
Tri dana.
Izgubio sam pojam o vremenu.
Vidi, ja...
Kada ga donesemo kući, možda ti i ja trebamo...
Maks je uradio nešto strašno.
O čemu pričaš?
Bio sam u Rokfordu.
Video sam...
Tata?
Dušo.
Zdravo. - Vratio si se.
Mama je izludela.
Kako si?
Dobro.
Hoću kući.
Znam, znam.
Lekar je rekao da još nisi spreman.
Bio sam u Rokfordu.
Ćuti, Tede! - Zašto si išao?
Zaboravi. Tati nije dobro.
Kako si to mogao uraditi?
Mislim ozbiljno, pusti ga na miru!
Šta misliš?
Kako si znao?
Žao mi je.
Zaključaj!
Da obrišemo tragove?
Sve je tako zamršeno.
Svi smo bili tamo.
Dušo, to je... to je samo košmar.
Dr. Sanders je rekao da je to prirodno...
Dan pre toga smo sahranili Saminog oca.
A govorili su nam
da je mala verovatnoća da izađeš iz kome.
Pa ako bi i uspeo, bio bi...
biljka.
Sećaš se da su to govorili, mama?
Bio sam...
u haosu.
Sami takođe.
Htela je samo da se napije,
da se opusti, znaš?
Bili smo loše raspoloženi,
loše mesto.
I ta pesma,
ta pesma koju smo puštali nije pomogla.
Kako bilo, na povratku,
ima jedno mesto gde smo uvek odlazili.
Ali sada je nekog bilo tamo.
Svi smo bili pijani.
Nismo sami.
Stani.
Treba mu pomoć.
Hej, treba ti pomoć?
O zdravo.
Da...
imate li možda dizalicu?
Odavde si?
Idem u školu dole niz put
a svetla su tako lepa danas.
Ti si student na razmeni?
Ne, ja sam iz Hajlend Parka.
Daj da vidim. - Hvala.
Težak dan.
Vidi šta imam ovde.
O, čoveče, mnogo hvala. Cenim to.
Tvoj srećan dan. - Zapanjujuče.
Spasitelj.
U redu.
Hej, Maks.
Šta?
Sledeći put plaćam piće, u redu?
Da, kako hoćeš. Nismo odavde.
Šta?
Znaš, naši očevi se ne bore za naftu, đubre jedno.
Bore se da izvuku vaše guzice
iz Srednjeg veka.
Šta vi... šta je...
Misliš zbog...
Ne, ne potcenjujem...
Podržavam...
Jebi se, Osama.
Hej, ja sam Amerikanac.
Da, kako da ne.
Vidimo se.
Hajde, ostavićete me ovde...
Ostavićete me ovde?
Kad bi sad imao svoju kamilu, zar ne?
Šta si to rekao?
Silazi s mene.
Hej!
Stani.
Dosta.
Da mu odsečemo glavu.
Kao što su oni uradili mom tati, je li?
Ne, trebala bi nam sekira.
Jebi ga.
Zapalimo jebivetra.
Idemo odavde.
Maks, daj mi upaljač.
Ja ću to uraditi.
Ne. Ne.
Pogledao sam ga,
i pomislio na tebe
kako umireš u nekoj posranoj bolnici
na drugoj strani zemaljske kugle.
Umireš jer si štitio ljude kao on.
I želeo sam nešto da učinim.
Da uzvratim.
Jako. Zbog tebe.
Pa sam...
Mi...
... smo ga ubacili...
Plašim se.
U redu je, dušo. U redu je. Psst.
To je istina?
I video si?
O bože, to je suludo.
Oh...
U redu, šta da radimo?
Ne znam.
Da li si...
Dodirnuo si nešto?
Šta?
U Rokfordu?
Da li nešto dodirnuo?
Da li si nešto ostavio iza sebe?
Pitaš da li sam ostavio tragove?
Pa da, ti si vojnik. Tvoj otisak je ostao na fajlu.
Šta ako neko ode da proveri?
Isuse!
Vidi, treba nam plan.
Treba da uskladimo priče. Mi...
Treba nam advokat. - Ne, ne, ne.
Nikom nećemo reći.
Moli...
On i njegovi prijatelji su ubili čoveka.
Da, ubili su,
a svi su oni mrtvi,
a on je još živ.
Niko drugi ne treba da zna za ovo.
Da.
Pa šta drugo predlažeš?
Ne znam.
Ali počinio je ubistvo.
Da, i ti si, prokletstvo!
Znaš, i ti si.
Digao si u vazduh kombi s nedužnim ljudima,
s porodicom u kombiju,
i dobio si jebeni orden za to, Tede.
Nemoj se usuditi držati mi lekcije, u redu?
Nećeš žrtvovati mog sina da bi ublažio svoju krivicu.
On je samo dečak
i umalo je umro u toj nesreći.
To ti nije dovoljno?
Da.
Ali... - Ali šta?
Ali šta?
To neće biti dovoljno za njega.
Za koga?
Njega.
On mi je sin.
Smiri se.
Želim da ispravim.
Pričaj mi.
Šta da uradim?
Kaži mi šta želiš!
Ted, Ted, Ted, Ted.
O bože, o bože, sav goriš.
Idem po doktora. Ostani ovde. Ne idi nigde.
Molim vas, pomozite!
Muž mi je u šoku.
U redu, koja soba? - Tu je u hodniku.
U redu, hajdemo.
Tede, evo bolničarke.
Gospodine? - Pomozi mi.
U čemu je problem?
Pomozi mi.
Tede, šta nije u redu?
Zaustavi me.
Zaustavi me, dođavola!
Ne!
Obezbeđenje!
Mama?
Ne, ne, stani!
Ubij me.
Ne, molim te, molim te.
Ne, o bože!
Tata?
Tata je dobro, dušo.
Mama? Mama!
Mama!
Ne!
Nemoj...
Nemoj mi povrediti sina, molim te.
Mama!
Morao sam to uraditi.
Morao sam te prijaviti
ili bi ubio i tebe.
Nisam to hteo dozvoliti.
Maks.
Nadam se da ćeš mi oprostiti jednom.
Moli.
Da li si ispravio?
Mislim, da li je sve ovo dovoljno da se ispravi?
Ne znam.
Pretpostavljam.
Ali nisam siguran.
Dobro je.
Pa...
Zdravo, dušo.
Nemoj da ideš.
Moli.